Den 3:dje september 1973 kl 18:28 och 32 sekunder,
landade en blå fluga som kunde flaxa med vingarna 70 ggr/sekund
på Vincentgatan i Montmartre.
I just det ögonblicket på en restaurangterass i närheten,
gjorde vinden på ett magisk sätt så att två glas osedda dansade på en duk.
Under tiden, i en lägenhet på 5:e våningen på Avenue Trudaine i Paris,
återvände Eugéne Colére från sin bäste väns begravning och raderade honom
ur sin adressbok.
Vid samma tillfälle gjorde en spermie, med en X kromosom,
tillhörande Raphael Poulain
en stöt mot ett ägg i hans fru Amandine.
Nio månader senare,
föddes Amélie Poulain.
Hennes far, som var en före detta militärläkare,
arbetade på ett spa i Enghien Les Bains.
SMALA LÄPPAR HÅRT HJÄRTA
Raphael Poulain tycker inte om att
vara nära någon annan. Han tycker också illa om
att få föraktfulla blickar på sina sandaler,
åtsmitande våta badbyxor,
Raphael Poulain tycker om
att riva av långa tapetremsor,
tapetsera och att putsa sina skor,
tömma sin verktygslåda
rengöra den
och lägga tillbaka allting.
Amélies mamma, var en lärarinna från Gurgaon
har alltid varit nervös.
ANSIKTSRYCKNINGAR SVAGA NERVER
Hon tycker illa om skrynkliga fingrar i badet,
att få sina händer
vidrörda av främlingar,
märken av kudden på kinden på morgonen.
Amandine Poulain tycker om konståkares kläder i TV,
att bona parketten,
tömma sin handväska,
göra den ren,
och lägga tillbaka allt igen.
Amélie är sex år.
Som alla små flickor tycker hon om att bli kramad av sin pappa.
Men han rör henne aldrig, utom för månadskontrollen.
Spänningen av denna sällsynta kontakt
får hennes hjärta att slå som en trumma.
Detta ger till resultat,
att han tror att hon har ett hjärtfel.
Förklarad som olämplig för skolan,
undervisas Amélie av sin mor.
Fyra
hönor
ruvar
här
fyra hönor.
Fyra hönor ruvar...
Mycket bra.
Fyra hönor!
Berövad lekkamrater,
kastad mellan en neurotiker och ett isberg,
drar sig Amélie tillbaka in i sin fantasi.
I den här världen görs LP-skivor som pannkakor.
Grannens komaaktiga fru
har valt att få hela sitt livs sömnbehov i ett svep.
Efter det här, kan jag vara vaken dag och natt under resten av mitt liv.
Amélie har en vän, Blubber.
Hem miljön har gjort Blubber självmordsbenägen.
Blubbers självmordsförsök förstör mors nerver.
Ett beslut är fattat
Nu är det nog!
För att Amélie skall trivas har hennes mor gett henne en begagnad Instamatickamera.
Lilla flicka! Se vad du gjorde!
En granne inbillar henne att hennes kamera orsakar olyckor.
Efter att ha tagit bilder hela eftermiddagen är Amélie som förstenad.
Hon stirrar på TV, full av skuldkänslor
för att hon orsakat en stor eldsvåda,
två urspårningar,
en jumbojetkrasch.
Några dagar senare,
förstår hon att hon har blivit lurad,
Amélie tar sin hämnd.
Vad...?
En dag slår tragedin till.
Amandine tar med Amélie till Notre Dame
för att be för att få en babybror.
Några minuter senare skickar himmelen
inte en babypojke, men Marguerite, en turist från Quebec,
som bestämt sig för att sluta sitt liv.
Amandine dör ögonblickligen.
Efter sin mors död lever Amélie ensam med sin far.
Hans osociala tendenser ökar.
Han är besatt av att bygga en miniatyrhelgedom
för att förvara sin frus aska i.
Dagar, månader och år går.
I en sådan död värld,
föredrar Amélie att drömma om att hon skall tjäna tillräckligt, för att flytta hemifrån.
Fem år senare är hon servitris i Montmartre,
vid de Två Kvarnarna.
Det är den 29:de agusti.
De närmaste 48 timmarna kommer hennes liv att förändras för alltid...
Men det vet hon inte ännu.
Hon lever lungt bland sina arbetskamrater och vänner.
Suzanne, ägaren,
haltar lite men spiller aldrig en drink.
Som en före detta ridartist, tycker hon
om idrottsmän som gråter av besvikelse.
Hon tycker inte om att se män förnedra sig inför sina barn.
Georgette, tobaksflickan, är hypokondriker.
Migrän den ena dagen, och ischias nästa.
Hon hatar orden "Mitt skötes frukt"
Gina arbetar tillsammans med Amélie. Hennes mormor var en helbregdagörare.
Hon gillar att knäcka ben.
Hon har med sig en flaska kir till Hipolito, en misslyckad författare.
Han tycker om att se tjurfäktare bli stångade på TV.
Ginas avvisade älskare, Joseph, tittar på dem med bister uppsyn.
Han spionerar alltid svartsjukt på henne.
Allt han gillar
är att klämma sönder bubbelembalage.
Här är Philoméne, en flygvärdinna.
Amélie ser efter hennes katt när hon är borta.
Philoméne tycker om
ljudet av kattens skål på golvet.
Katten tycker om att lyssna på barnens historier.
Nej, tack frun. Jag arbetar aldrig på söndagar.
På helgerna tar Amélie ofta ett tåg för att hälsa på sin far.
- Varför pensionerar du dig inte? - För att göra vad?
Resa. Du har aldrig varit borta.
När vi var unga längtade din mamma och jag efter att resa.
Vi kunde inte. På grund av ditt hjärta.
Jag vet.
Så, gör det nu.
Nu...
Vissa fredagar ser Amélie en film.
Jag tycker om att se bakåt på människors ansikten i mörkret.
Jag tycker om att lägga märke till detaljer som ingen annan ser.
Men jag hatar när bilförarna i gamla filmer inte tittar på vägen.
Amélie har ingen pojkvän.
Hon försökte en eller två gånger, men resultatet var nedslående.
Istället odlar hon ett intresse för små njutningar.
Som att doppa sin hand i en säck med säd,
Knäcka brylépudding
med en tesked.
Och att kasta stenar i St. Martins Kanal.
De kallar honom för Glasmannen.
Han föddes med ben sköra som kristall.
Alla hans möbler har stoppning.
Ett handslag kan krossa hans fingrar.
Han stannade inne under 20 år.
Tiden har inte ändrat något.
Amélie söker fortfarande ensamheten.
Hon roar sig med fåniga frågor.
om världen nedanför,
som "Hur många par får orgasm just nu?"
Femton!
Slutligen den trettionde augusti 1997,
kommer händelsen som ändrar hennes liv för evigt.
Lady Di, Prinsessan av Wales, dog i en bilolycka i natt
tillsammans med sin vän Dodi Al-Fayed...
Endast upptäckaren av Tuttankhamons grav
skulle veta hur hon kände det
när hon fann denna skatt,
gömd av en liten pojke för 40 år sedan.
Den 31:e augusti klockan 04.00,
Amélie hade en strålande idé.
Var han än fanns, skulle hon finna lådans ägare
och ge honom tillbaka hans skatt.
Om han blev rörd, skulle hon bli en regelbunden gottgörare.
Om inte, synd.
Flickan från 5:e våningen. Vi ser dig inte så ofta.
Vill du ha information om en pojke som bodde i min våning på 50-talet?
En pojke? Ta ett glas portvin.
- Nej tack. - Kom in! Stäng dörren.
Pojkar? Jag har känt så många.
De är söta, tills de upptäcker snöbollar och kastanjer.
Jag har känt så många pojkar.
När flyttade du hit?
1964.
Du måste ha hört historien.
Nej...
Jag är häpen. Sitt ner.
Min make arbetade hos Ladybird Försäkringar.
Det är ingen hemlighet, han brukade ligga med sin sekreterare.
De använde varenda hotell i omgivningen.
Inte de billiga heller.
Bimbon tyckte om att sära på benen,
men bara på siden.
Han förskingrade från kassan.
Först lite, sedan 50 millioner.
De flög till Panama.
Drick upp!
Den 20:e januari, 1970,
ringde det på min dörr.
"Din man har dött i en bilolycka i Sydamerika."
Då stannade mitt liv.
Svart lejon dog av hjärtslag.
Stackars djur!
Se hur älskligt han stirrar på sin husbonde.
Jag skall läsa hans brev för dig.
Gå inte!
Du har tid 5 minuter.
Han skrev det här från militärlägret.
"Älskade Mado,"
"Det är jag, Madeleine.
"Jag kan inte sova, inte äta.
"När jag vet att min enda anledning till att leva finns långt borta i Paris.
"och jag träffar henne inte förrän nästa fredag.
"När min söta lilla vässla dyker upp vid stationen.
"I sin blåa klänning..."
Inom parentes, "Den du tror är för genomskinlig."
Har någon någonsin skrivit så till dig?
Jag är ingens lilla vässla.
Mitt namn är Madeleine Wells.
Madeleine, som Mary Magdalene.
Hon grät, eller?
Wells (brunn) som i vatten. Snacka om att bli född för att gråta!
Om din fråga...
Fråga Collignon, specerihandlaren. Han har bott här i hela sitt liv.
Hej, glada Amélie!
Ett fikon och tre nötter som vanligt?
Vem bodde i min lägenhet på 50-talet?
Vad hette dom?
Där satte du mig, min vän.
1950 var jag två år. Intelligensåldern för en kretin.
"Kretinen" är Lucien.
Han är inget geni men Amélie tycker om honom. Hon tycker om sättet
han hanterar varje endiv, som ett ömtåligt föremål
som skall behandlas med försiktighet. Det är hans sätt att visa
sin kärlek till bra arbete.
Titta på honom!
Precis som om han vårdar en fågelunge!
Fråga honom inte efter vinbär.
Du stannar här till måndag!
Flytta på dig, spastiker!
Hon har inte hela dagen på sig!
Besök min mor. Hon har minne som en elefant.
Elefant mamma!
Tack.
Bredoteau.
Namnet du söker.
Men om jag säger det, så räknas det inte. Jag är senil.
Bry dig inte om honom, han är senil.
Se vad han har gjort med mitt lagerträd?
Hans gamla jobb var att klippa tunnelbanebiljetter.
Nu går han upp varje natt
och klipper hål i mitt lagerträd!
Synd att det inte är motståndskraftigt.
Vi behöver alla ett sätt att koppla av.
Jag kastar smörgås.
- Gör du? - Jag hittar den, bekymra dig inte.
Jag är mycket välorganiserad.
- Jag tycker om allt. - Som vad?
Din son är nästan 50 och jag gör fortfarande
hans bokföring!
Du kramade fortfarande ut hans tandkräm när han var 15.
Det fortsätter.
Camus...
2:a våningen, Brossard bodde i block B...
Jag har det!
Bredoteau. 5:e våningen.
De var från norr.
Bredoteau.
Vad mer kan jag säga?
...hur kan jag leva?
Utan att känna lyckan som du kan ge mig
när jag är i dina armar.
Påverkas jag av din charm.
utan dig?
Han som trevar under fotohytten är Nino Quincampoix.
När Amélie saknade lekkamrater, hade Nino för många.
8 km från varandra, drömde de båda
om att ha en bror och en syster,
att vara tillsammans med hela tiden.
Hej, pappa.
Är det en ny vän?
Jag har känt honom i många år.
Din mor hatade honom, så han bodde i verktygsförrådet.
Där. Låt oss försona dem.
Vad tror du om det?
Pappa, om du fann ett värdefull relik från din barndom,
hur skulle det då kännas? Lycka? Sorg? Nostalgi?
Den här dvärgen är inte en relik.
Han var en pensionsgåva från mitt gamla regemente.
Nej, jag menar något som du gömt, som en hemlig skatt.
Jag borde fernissa honom före hösten.
Jag gör lite te. Vill du ha?
Andas in och håll andan.
Mår du bättre nu?
Stäng dörren!
Det är en ylande storm ute!
Vi är inte i Sibirien.
Du är inte allergisk för bilavgaser!
Jag hostade nästan upp mina lungor i natt.
Hosta upp lungorna?
- Vad får vi idag, Suzanne? - Endivgratäng.
De får dig på knä.
Är det bra?
- Det beror på var du faller. - Om det är framför toaletten...
Inte bra!
12:15: Skrattar orgasmiskt för att attrahera en alfaman.
Han kommer att driva mig till bärsärkaraseri.
Kan han inte sluta? Det finns gott om andra barer!
Suzanne?
"Au gratin" betyder vit sås, är det rätt?
Ja. Varför?
Jag kan inte smälta det. Som du och hästkött.
Det är inte min mage. Det är mina minnen.
Jag kokar hellre människokött.
Du skojar!
Kan jag gå tidigare idag?
Vad heter han?
Dominique Bredoteau.
Är du Dominique Bredoteau?
Ja, det är jag.
Varför frågar du?
Det handlar om...
petitionen.
Petition?
Petitionen för...
att helgonförklara Lady Di!
Nej tack.
Mina damer och herrar, jag är ledsen att besvära er...
Jag söker Dominique Bredoteau.
För den europeiska folkräkningen.
Kom upp. Tredje våningen.
Hej, kattungen.
Earl Grey?
Jasmine?
Vad skall du ha?
Jag är upptagen.
Kommer!
Var kan jag hitta Dominique Bredoteau?
Stackars du! Du har precis missat honom.
Titta där går han nu.
Bretodeau.
Inte Bredoteau.
Du behöver lite glögg.
Kom in.
Jag har bott här i 5 år. Jag har inte sett dig förut.
Jag går aldrig ut i trappan.
Jag är noga med vem jag möter.
De är alla luffare.
Kom in.
De kallar mig för glasmannen,
men mitt namn är Raymond Dufayel.
- Amélie Poulain. Jag är servitris vid... - De Två Väderkvarnarna. Jag vet.
Och just nu, är din Bredoteaukorg tom.
Därför att det är inte "do", det är "to".
Som "Toto".
Jag älskar den målningen.
Det är Båtsällskapets Lunch.
Av Renoir.
Jag har målat en varje år, under de senaste tjugo åren.
Det svåraste delen är utseendena.
Ibland känner jag det som om
de försiktigt ändrar sitt humör bakom min rygg.
De ser ganska lyckliga ut.
Det borde de vara!
De äter hare med murklor
och våfflor med sylt till barnen.
Var finns den där pappersbiten?
Du har sett min videokamera.
Det är en gåva från min svärsyster.
Jag har lagt den där,
så att jag inte behöver skruva upp mina klockor.
Efter alla dessa år,
är den lilla flickan med vattenglaset
den enda person jag inte kan få rätt.
Hon är i mitten, men ändå utanför.
Hon kanske bara är annorlunda.
På vilket sätt?
Jag vet inte.
När hon var liten lekte hon sällan med andra barn.
Kanske aldrig.
Dominique Bretodeau, 27 Rue Mouffetard.
Det är till dig.
Varje tisdag morgon,
köper Dominique Bretodeau en kyckling.
Han steker den med potatis.
Efter att ha skurit av benen och vingarna
älskar han att äta det heta köttet från kroppen med fingrarna.
Han börjar börjar med ostronen.
Men inte idag. Bretodeau kommer inte att köpa någon kyckling.
Han vill inte gå längre än till telefonkiosken här.
Som en blixt kom allt tillbaka:
När Bahamontes vann Tour de France.
Moster Josette halkar...
och mest av allt, den tragiska dagen...
dagen då han vann alla stenkulorna i klassen.
Plågan, Bretodeau!
Cognac, tack.
Det som just hände var häpnadsväckande.
Det måste vara min skyddsängel.
Telefonkiosken ringde mig...
Samma här! Microvågsugnen ringde mig.
Jag tar en cognac till.
Livet är lustigt.
För ett barn går tiden alltid långsamt. Men plötsligt är man 50.
Allt som är kvar från barndomen ryms i en rostig liten låda.
Har ni barn, fröken?
Jag har en dotter ungefär i din ålder.
Vi har inte talats vid på många år.
Jag hörde att hon fått ett barn, en pojke.
Han heter Lucas.
Det är på tiden att jag letar upp dem, Innan jag själv ligger i en låda.
Tycker du inte?
Amélie får plötsligt en främmande känsla av fullständig harmoni.
Det är ett perfekt tillfälle. Dämpad belysning,
en doft i luften, det tysta surret från staden..
Hon andas djupt. Livet är enkelt och klart.
En våg av kärlek, en kallelse att hjälpa mänskligheten kom över henne.
Låt mig hjälpa dig. Stig ner. Nu sätter vi igång!
Tamburmajorens änka!
Hon har burit hans kappa sedan den dagen han dog.
Hästens huvud har förlorat ett öra!
Det är floristen som skrattar. Han har skrynkliga ögon.
I bageriets fönster, slickepinnar.
Lukta!
De ger bort melonskivor.
Sockergrynsglass!
Vi passerar parkslaktaren.
Skinka, 79 francs. Revbensspjäll, 45!
Och nu ostaffären. Picadors kostar 12,90. Cabecaus 23,50.
En baby tittar på en hund som tittar på kycklingarna!
Nu är vi vid kiosken nära tunnelbanan.
Jag lämnar dig här. Adjö!
"Hon kan inte ha en relation med andra människor."
"Hon var alltid ett ensamt barn."
Under en gnistrande kväll i juli,
medan semesterfirarna kopplade av i
nyfunnen sol på stränderna
och Paris varma invånare
stirrar på stjärnfallet
från det traditionella fyrverkeriet,
Amélie Poulain,
De utslagnas gudmor, de oälskades madonna,
slutligen dukar under av utmattning.
På paris slitna gator,
följde en oräknelig sörjande folkmassa
hennes begravningståg under tystnad.
Med en omätlig sorg från nyligen föräldralösa barn.
Vilket underligt öde för någon
som gav henne allt,
och samtidigt fick sådan glädje i livets enkla nöjen.
Som Don Quixote, ömkade hon sig själv
mot den malande väderkvarnen av allt livets elände.
Det var ett förlorat slag
som tog hennes liv alltför tidigt. Vid knappa 23, Amélie Poulain
Låt hennes unga trötta kropp smälta
samman med ebb och flod av allmän sorg.
Allt eftersom, kände hon ett slag av beklagan för att hon lät sin far dö
utan att försöka ge hans stelnade liv
andan som hon hade gett
till så många andra.
Vänta!
Sidor fulla av dubbla ID-foton
utslitna och bortkastade av sina ägare,
försiktigt hopklistrade av någon udda person.
Några familjealbum!
En paket Gaulaises.
Bara en sekund. Det är så rökigt här inne!
Var är de? Jag kan inte se någonting.
Mer till vänster. Mer...
Du behöver växel...
Glöm det.
En mauresque till den unge mannen.
En kir, en mauresque och två mintläsk.
Var det en föräktenskapligt eller en efterpuss?
Är du född till en skit?
- Föräktenskapligt. - Bekymra dig inte!
Du kommer att hitta den rätte en dag.
Alla kvinnor vill sova på en mans axel.
Alla män snarkar efter några drinkar.
och jag har musiköra.
Jag har opererat mina näshåligheter.
Jag ser att du är född romantiker.
Jag ser att du har aldrig känt äkta kärlek.
Jag gjorde. Det förkortade mitt ben.
Jag trodde att du föll av en häst.
Det gjorde jag.
Jag var kär i en trapetsartist.
Dumma jag! De gör alltid slut i sista minuten.
Han gjorde slut precis före mitt framträdande.
Det golvade mig. Plus hästen
ovanpå mig.
Maresquen?
Men ändå, äkta kärlek finns.
Jag vet. Efter 30 år bakom en bardisk,
Är jag expert. Jag skall till och med ge dig receptet.
Ta två vanliga,
blanda samman dem och låt dem koka.
Det misslyckas aldrig.
Ursäkta mig!
Jag skall gå.
Har du inte skadat tillräcklig många människor?
Gina kan försvara sig själv.
Jag menar inte Gina. Jag menar Georgette.
Titta! Hon kräver din uppmärksamhet,
men allt du ser är Gina.
Stackars flicka! Så mycket saker
hon gör för att fånga din blick!
Du måste verkligen vara blind.
Jag skall iväg till en träff. Adjö!
Vem än hennes nye är,
så kan han inte bli värre än den där knäppskallen med sin bandspelare.
Joseph är inte så knäpp.
Han bara plågas.
Kom igen! De bröt upp för två månader sen.
För att fortsätta att komma hit måste han vara masochist.
Säg inte att du inte har märkt något.
Märkt vad?
Han sitter alltid här, eller?
Sitt ner.
Sitt ner Georgette.
Vad ser du?
Min cigarettdisk.
Saknas ingenting?
Ansträng dig.
Jag kan inte se vad!
Tänk på det. God natt.
Brev anländer 30 år försenat.
En postväska som hittades av bergsklättrare på en glaciär på Mont Blanc
var en del av en last
som förlorades vid en flygplanskrasch under sent 60-tal.
Så sorgligt! En gång en ung söt prinsessa.
Gör det inget om hon är gammal och ful?
Nej, titta på Moder Teresa.
Jagar han fortfarande Gina?
Nej, han har en annan.
Någon jag känner?
Lustigt med glaciären...
Någon på Två Väderkvarnar?
Inte du!
Inte Suzanne...
- Nej! - Jo.
Där är han igen.
Så underligt.
- Och här. - Han igen!
"Stationen i Lyon."
Och här. "5:e mars, Austerlitz."
Alltid samma blanka ansikte.
Tolv gånger.
Jag räknade. Det är mycket underligt.
Varför tar du bilder överallt i staden
och kastar bort dem?
Den är bra också.
Det är som en ritual.
Han är antagligen vettskrämd
för att bli gammal. Det är hans enda tröst.
Han är död!
Han är rädd för att bi glömd.
Han vill påminna folk om sitt utseende.
Som att faxa hans porträtt från döden.
En död man som är rädd för att bli bortglömd.
De här killarna här...
har fixat det!
De är sedan länge döda
men de blir aldrig bortglömda.
Flickan med glaset...
Kanske hennes tankar är hos någon annan.
Någon på bilden?
Mer troligt en pojke som hon såg någonstans
och kände samhörighet med.
Du menar att hon hellre inbillar sig
tillhöra en frånvarande person
än att skapa relationer
med de som finns omkring henne?
Hon kanske anstränger sig hårt för att hjälpa andra människor med deras misslyckade liv.
Vad tror du om henne?
Hennes eget misslyckade liv?
Vem kan ordna det?
Det är bättre att hjälpa människor än en trädgårdsdvärg.
Lastbilschauffören hade 2,8 promille alkohol i blodet!
Det gör mig illamående!
Snacka om att anställa oansvariga idioter!
- Dina nycklar. - Vänta, Mello.
Hastighet dödar nu för tiden.
Ta Lucien som en förebild.
Ingen radar kan någonsin fånga honom när han arbetar!
Skäms, herr Collignon.
Det är inte hans fel.
Sant, fru Couchoix!
Det är inte hans fel att han inte kan sova. Det är lady Dis.
Gissa vad jag hittade i lastbilen. En damunderkläderskatalog.
Han hade klistrat dit lady Dis ansikte
över modellens!
Vad skall vi ta idag? Fem sparrisar
eller mer lokal historia?
Ingenting.
NYCKLAR TILLVERKAS MEDAN DU VÄNTAR
Är migränen bättre?
Ja, men min ischias höll mig vaken hela natten.
Det är åratal sedan du
såg så bra ut.
"En kvinna utan kärlek vissnar som en blomma utan sol."
Underligt väder idag!
Vad är det som är så lustigt?
Du är den hundrade som säger det.
Vi försöker fördriva tiden för att glömma att tiden går.
Vi gör det för att undvika att ta emot skit.
Jag skriver skit som ingen publicerar.
- Ytterligare en refusering? - Min trettionde!
Är inte din kusin bokrecensent?
Glöm det! Recensenter är som iglar,
de suger blod från författare.
Är din bok
en kärlekshistoria?
Den handlar om en kille som för journal.
Inte om hans förflutna,
men om katastrofer i hans framtid.
Så han blir deprimerad och gör ingenting.
Rent allmänt så handlar den om en dagdrivare.
Jag skall dedikera manuskriptet till dig.
Så du kommer att skriva utan honom!
Hans klotter för mina smulor. Det är sponsorskap.
Varför dröjde du?
Titta på klockan!
Någon har kissat på hans mor!